Музеят ,,Дженкинс” – гордост за бисерчани и българи
18 минути![](https://i0.wp.com/sakarnews.info/wp-content/uploads/2022/01/jenkins-8.jpg?fit=1024%2C767&ssl=1)
OLYMPUS DIGITAL CAMERA
В западния край на село Бисер от 15 години се издига къща, която се откроява от околните. Големият двор пред нея, различната й архитектура и добре поддържаната градина пренасят посетителя в една друга обстановка, присъща на Запада.
В този дом наречен ,,Дженкинс”, е подредена музейната сбирка ,,Св. Кирил и Методий”, открита през май 1991 година. Тук са изложени материалите, по които е работил като ученик, а след това вече и като учен Николай Дженкинс.
Музейната сбирка още при откриването предизвиква интерес не само в селото. В книгата за впечатления има изразени мнения от десетки граждани от цялата страна. Домът ,,Дженкинс” е бил посетен от българския консул на Кралство Великобритания Владиков, от хърватския посланик и от други ВИП гости.
Къщата в този й вид е построена от майката на учения Крисо Дженкинс. Тя е най-голямата от трите сестри от Бисер и е родена през 1931 година.
В домът ни посреща и ни развежда сестра й баба Гана, която сега живее в Харманли Тя споделя за нея: “На времето сестра ми всички я знаеха като Хрисото от Бисер, защото тя учеше в Гимназията в Харманли. После се омъжи за англичанин и отиде да живее и работи там в градче близо до Кардиф. Идва си в България всяка година и непрекъснато се среща с хората тук. Дава им лекарски консултации, защото професията й е педиатър и има клиника в Лондон.”
“Английската къща”, построена в с. Бисер, е била предназначена за дом на сина на Крисо – Николай и годеницата му, след като се оженят. Нелепа смърт обаче прекъсва житейския и творчески път на един млад човек. В памет на сина си и неговата научна дейност г-жа Дженкинс пренася от Острова неговата музейна сбирка в село Бисер, като превръща къщата в музей.
Във всички стаи на дома са подредени копия на стенописи, части от Лондонското евангелие от 1356 г., Манасиевата летопис 1344 – 1345 г. и фотоси от българската средновековна история. По стените има окачени картини на Николай, рисувани от бисерския художник Митко Кафеджиев.
На най-долния етаж се намира кабинетът на Николай. Донесено е и бюрото, на което е работил през творческия си период. Над него стои картината на Отец Паисий.
След като разгледа и прочете изложеното, човек не може да остане безучастен при посещението си тук. Едно момче, формирало своя мироглед в малкото българско селце Бисер, е допринесло толкова много за обогатяването на българската културата. Дженкинс конкретизира някои важни моменти от история на България.
Благодарение на изследването, което той е направил, се пренареждат някои моменти в българската средновековна история.
Според проучванията на Николай се оказва, че светите братя са разпространявали българската писменост още преди покръстването на българите, факт, който дотогава не е бил изяснен на историците
Всички в селото говорят за Николай и майка му с добри чувства. Приемат ги като техни много близки и споделят с най-голямо удоволствие случки и преживелици, които са имали с тях.
Павел Павлов – кмет на село Бисер и близък приятел на Николай, казва: “По душа Николай беше много отворен и весел човек. Контактуваше с по-възрастни и умни хора. Не знам дали няма да прозвучи като клише, но още от дете се чувстваше, че от него ще излезе учен и голям човек. Беше обаятелна личност, и който се срещнеше с него оставаше възхитен.
Почти всяко лято Николай си идваше тук и всички от село бяхме свикнали и го чакахме с нетърпение. Затова като разбрах, че е загинал, не можах да повярвам, просто бях потресен. Всички от селото много съжаляваме за смъртта му.
Той обичаше спорта, и когато си идваше на гости след 1974 – 75 година, когато аз бях футболист в Хасково, съм го водил по мачове. Той е споделял с мен, че в Англия тренира ръгби и че е имал много успехи в този спорт. Знам, че годеницата му е била англичанка с канадско потекло, от знатен род.
А майка му Хрисото е народен човек. Като дойде на село всеки може да я срещне и да я прегърне. Контактува с много хора и никога не отказва, когато я помолят за лекарска консултация.
Това са положителни неща, с които наистина можем да се гордеем ние – бисерчани!” – завършва кметът на селото.
Кой е Николай Дженкинс?
Николай Владимиров Дженкинс е роден на 2 май 1957 година в град Пловдив. Майка му е лекарка, а баща му инженер. Най-ранните си детски години той е прекарал в село Бисер при дядо си Колю и баба си Динка, родители на майка му. Той самият определя годините, прекарани в село Бисер, като едни от най-щастливите в живота му.
Богатото селско ежедневие и непосредствената близост с природата, съчетанието на неговата детска куриозност и фантазия създават неповторима основа на неговото предучилищно образование и възпитание.
До декември 1970 год. Николай учи в София, след което заминава с майка си за Англия. Там с новото си семейство се установяват да живеят в един тих миньорски град, наречен Блякрууд, намиращ се в близост до столицата на Уелс – Кардиф.
Николай продължава образованието си в местното училище. По-късно завършва история, а след това и руска филология в Лондон. Карал е 6 месеца стаж в Москва. За този профил му предвещавали голямо бъдеще в Англия.
През 1972 година неговата учителка по английски език му възлага да напише есе върху някой велик момент от българската история. Той избира темата, свързана с историята и делото на братята Св. Св. Кирил и Методий”. Събира много книги и учебници на български и английски език и още в началото на подготовката на есето се натъква на крайно противоречиви становища, отнасящи се до дейността на светите братя в България и техните контакти с българския княз Борис. Той иска да намери истината и през следващите 12 години от живота си,по времето на следването си в университета в Лийдс и след това, продължава да събира материали и факти. Те са му били необходими , за да докаже собствената си теза, че светите братя Кирил и Методий са посетили България и са взели директно участие при покръстването на българите в християнската вяра.
В последния етап на неговата научна дейност – доуточняването на окончателния списък на авторите, които е ползвал, неговото дело бива прекъснато. На 28 май 1985 година Николай загива при пътна катастрофа в Лондон на 28-годишна възраст.
Книгата му ,,Св. Св. Кирил и Методий – българската мисия” е публикувана в Лондон през 1991 година и според неговото желание се посвещава на българските деца.